DETTA HAR HÄNT
- Vad har du gjort, Katy? - Det spelar ingen roll längre.
- Gå inte. - Släpp mig, Katy!
- Vad har hänt? - Fråga din fru.
Du tror väl på mig, eller hur?
Att jag inte kunnat göra nåt sånt?
Ja, självklart.
Jag är bara en sophämtare. Jag förändrar inget.
Jag städar bara upp all skit. Nästa dag är allt där igen.
Det är viktigt. Du gör skillnad.
Det var en anledning till att jag föll för dig.
Det enda jag bryr mig om är att han ska ställas till svars.
Vi kommer att bevisa att du våldtog mig!
Nej, det kommer ni inte att göra. Det kommer ni inte att göra.
Pappa? Vad gör du?
Förlåt, jag menade inte att väcka dig.
Var har du varit?
Du skulle inte tro mig om jag berättade det.
Det spelar ingen roll.
Det räcker att du vet att det inte är över.
- Va? - Med polisen.
Jag förstår inte. De vägrar att släppa det.
Inte nog med att din lärare har anklagat mig för saker.
- Nu gör även kriminalaren det. - Vad är det som pågår?
Kriminalaren påstår att jag har förgripit mig på henne också.
Enligt henne bröt jag mig in hos henne för några kvällar sen.
Det är ju absurt. Du har redan bevisat att miss Nielson ljög.
Folk kan inte bara säga sånt. Det är inte rätt.
Prata med hennes chef. Nån måste stoppa det.
Poliser håller varann om ryggen. De jobbar på det sättet.
Vad hon än säger kommer de att stötta henne.
Hennes ord står mot mitt. De kommer att köra över mig helt.
Om inte, kanske...
Du kanske kunde säga till dem att du sett mig?
Vill du att jag ska ljuga för polisen?
Nej, verkligen inte. Det var inte så jag menade.
Men jag behöver din hjälp.
Precis som när jag hjälpte dig med Makedas pappa.
Det finns lögner som är bra.
Hör på, grabben...
Jag avskyr verkligen att behöva be dig om det här.
Men jag är rädd.
Ärligt talat är jag riktigt rädd. De är ute efter mig.
Inget kan hindra dem.
Om jag inte ens kan skydda mig själv, vem ska då skydda dig?
Herregud, förlåt.
Förlåt. Glöm att jag bad dig att göra det, okej?
Glöm det. Jag skäms verkligen. Snälla, förlåt mig.
Förlåt att jag bad dig om det, glöm det bara.
Vad är det som händer med mig? Jag orkar inte längre.
Jag gör det, pappa. Jag säger vad du vill till dem.
Jag tänker inte låta dem göra så här mot dig.
Tack. Herregud, tack.
Tack, grabben.
Varför skulle det bli annorlunda den här gången?
Hur ska du kunna sätta dit honom?
Överlåt Andrew Earlham åt mig.
- Ringer du mig när ni...? - När vi väcker åtal, ja.
- Det lovar jag. - Okej.
TRE MÅNADER SENARE
- Hejsan! - Hej.
- Hur gick resan? - Bra, den gick smidigt.
Jag borde ha kommit till dig.
Nej, det här blir trevligt. Jag har alltid velat resa hit.
Vad fin du är. Men det är du förstås alltid.
Tack.
Då så! Vad vill du ha att dricka?
Jag ordnar det, om det går bra? Snälla?
- Låt mig ordna det. - Okej.
- Okej, spring nu. - Spring!
Knack knack, är pappa hemma?
- Kan jag få en puss? - Hej killar, har ni haft det bra?
Har ni haft roligt?
Skynda er in, jag har gjort te. Jag kommer alldeles strax.
De frågade om och om igen om jag skulle stanna.
Det kommer att ta ett tag för dem att vänja sig.
- Men till slut gör de det. - De måste inte göra det.
Du orsakade det här, Katy. Ingen annan.
Jag vill bara att vi försöker. För deras skull.
Jag vill inte att de slits åt olika håll när de växer upp.
- Att de hamnar i mitten. - Inte jag heller.
Men det du gjorde... Jag kan inte glömma det.
Eller förlåta det.
Pappa kommer!
Vi ses på tisdag.
Jag var på tunnelbanan och erbjöd min plats åt en kvinna.
Hon frågade varför jag gjorde det.
Jag svarade: "Du är ju gravid."
- Då sa hon: "Nej, det är jag inte." - Åh nej. Vad sa du då?
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Hon såg verkligen gravid ut. Jag var helt säker.
Hon tyckte kanske att du var för gentlemannamässig.
Som erbjöd min plats åt en tjock person?
Varje gång jag ser nån stå upp på tunnelbanan nu,
så vimlar det av tankar i huvudet på mig.
Är hon verkligen gravid? Är de inte gamla på riktigt?
Är hon ens en kvinna? Det är ett riktigt minfält.
Det är inte rättvist.
Du försökte bara göra nåt snällt...
Va? Vad är det? Vem är det där?
Är det han, Laura?
- Det spelar ingen roll. - Herregud.
Visst utredde de honom en andra gång?
Polisen vände ut och in på hela hans liv men hittade inget.
Så de släppte honom bara?
Inte ens kriminalinspektör Harmons anmälan räckte för att fälla honom.
Han vet hur man döljer sina spår.
Jag kan inte föreställa mig hur det måste kännas för dig.
Jag var arg länge, men det tar knäcken på en.
Det bryter sakta ner en. Varje gång jag kände så,
var det som att det hände igen, så till slut,
var jag tvungen att släppa det. Åtminstone försöka.
Skål för dig.
- Hur länge till? - En månad.
- Har du hittat en ny bostad? - Nej. Smart, va?
Det viktigaste för mig var att flytta härifrån.
Men nu hittar jag bara fel med andra ställen.
För litet, för nära vägen... Ett hus var för gult.
Det är inte förhandlingsbart.
- Tack för en underbar kväll. - Ja, det var...
...väldigt fint att träffa dig. Jag beklagar...
- ...att jag inte ber dig komma in. - Nej, tänk inte på det.
- Ses vi nästa vecka? - Ja, det gör vi.
- God natt, Ian. - God natt, Laura.
Bara en drink till. Det ligger en pub runt hörnet.
Efter så här många dejter vet du att jag inte låter mig övertalas lätt.
Jag försökte åtminstone. Nästa gång äter vi middag hemma hos mig.
Om jag lagar lax kanske min son låter oss vara i fred en stund.
- Okej. God natt. - God natt.
- Vi ses snart igen.
Charlotte? Hej, det är jag som är Laura Nielson.
Tack för att du kom hit.
Du ska veta att Andrew har berättat om dig.
Vad har han sagt?
Första gången vi sågs berättade han,
om alla problem du orsakat honom.
Han raderade alla sina konton på sociala medier.
Han skapade ett nytt med ett falsk namn, men du hittade honom ändå.
Borde jag oroa mig?
Andrew Earlham våldtog mig.
Han våldtog en polis, Vanessa Harmon,
och han våldtog en kvinna som heter Catherine McAulay i Edinburgh.
Här är deras telefonnummer. Prata med dem om du inte tror mig.
Sen kan du bestämma dig för vem du vill tro på.
Oss tre eller Andrew.
Jag känner inte dig, men jag känner honom,
och jag vet vad han är kapabel till.
Han gillar kvinnor som är smarta, självständiga,
och svårare att kontrollera än andra.
Jag hoppas att du är smart nog att vara på din vakt.
Eller åtminstone smart nog att ta reda på om det jag säger stämmer.
- Hon är ljuvlig. - Är hon?
Ja, sitt genomskinliga huvud har hon efter dig.
Om hon nu är en hon.
- Är allt bra? - Ja, jag tänker bara på annat.
Det har du gjort sen jag kom hem.
Jag ska bara iväg en gång till, sen kommer jag hem för gott.
Jag är färdig med armén.
Jag är hemma igen innan du ska föda och sen stannar jag.
- Jag vet, jag saknar dig bara. - Du kan inte ljuga för mig.
- Vad är det? Jag ser att det är nåt. - Det är inget.
Jag kan fortsätta fråga tills du blir tokig.
- Eller så berättar du bara. - Sluta nu, jag mår fint.
Ness, du har förändrats.
Du försöker låtsas, men jag vet att det är nåt.
Jag vill bara höra sanningen.
- Har du träffat nån annan? - Nej, såklart inte.
Vad är det, då?
Det hände nåt när du var borta.
Snälla, jag klarar inte av att prata om det.
- Jag kan inte säga det. - Det ordnar sig, vad det än är.
Du kan berätta det för mig. Vad är det?
Vad är det? Berätta.
Luke? Luke?
- Hej, grabben. Hur mår du? - Bra.
Bra. Så bra.
Du, jag undrade bara...
Hur har du det i skolan?
Även om anmälningarna lades ner kan folk fortfarande prata.
Det är jobbigt, men det blir inte lättare...
Sluta ge mig råd. Vad har du för rätt att göra det?
Vad menar du med det?
Vad ska det betyda, Luke? Jag blev frikänd.
Inga anmälningar fick fäste.
Om du inte tror mig... Du och jag...
Om du...
Hej, Charlotte. Hur mår du? Nej, lugna ner dig.
Va? Va?
Vad sa hon, sa du?
Vad vill du?
Jag vill prata med dig, Laura. Vad skulle jag annars vilja?
Lämna mig i fred.
Vad tidigt du går och lägger dig.
- Vad sa du? - Tänker du på mig när du ligger där?
Det gör du, eller hur? Även om du inte vill erkänna det.
Försvinn härifrån, nu på en gång.
Du har pratat med Charlotte. Det är du som ska hålla dig borta.
Vi borde båda gå vidare med våra liv, inte sant?
Du tror dig vara överlägsen allt och alla, eller hur?
Du tror att ingen kan komma åt dig. Men du är bara en man, Andrew.
En sjuk, svag man.
En vacker dag kommer plötsligt,
all smärta du har orsakat andra att slå tillbaka mot dig.
Du låter rädd. Var inte det.
Om jag hade velat få dig igen,
tror du inte att jag hade kunnat få det, då?
- Jag ringer polisen. - Tänker du nånsin på den där kvällen?
Det gör jag. Lakanen med blommigt mönster,
de rosa örngotten, det grå överkastet,
sängen som inte var mer än ett par veckor gammal...
En prislapp satt fortfarande kvar i ett hörn.
Och du som låg där.
Du lät mig göra precis vad jag ville.
Jag tittar på det varje gång jag får chansen.
Okej, vi ses snart.
- Laura? - Andrew dök upp hos mig i går.
- Va? - Ja. Han gjorde inget.
Han ville bara skrämma mig. Och han lyckades. Jag har inte sovit i natt.
Jaha...
Jag tror att han filmade oss. Det han gjorde mot oss.
Varför tror du det?
Han pratade om den kvällen. Han nämnde en tavla på väggen,
och en detalj om min säng. Det var småsaker,
som han inte kan ha lagt märke till medan han var här.
- Han hann se sig omkring. - Han sa:
"Jag tittar på det varje gång jag får chansen."
Han sa inte att han tänkte på det.
- Det kanske bara var ett uttryck. - Han beskrev det så detaljerat.
Jag vet att han filmade det.
- Den jäveln gömmer det nånstans. - Laura.
Män som han vill ha kontroll och förnedra kvinnor.
Det är förnedrande att filma nån.
Sluta nu. Vi sökte igenom hans hus, hans arbetsplats, hans dator,
och all annan elektronisk utrustning. Vi hittade inget.
Han är för smart för att låta det hända.
Laura, jag vill att du låter bli att göra nåt. Okej?
Jag kan skicka en polisbil för att bevaka ditt hus om du vill.
Toppen, det löser alla problem.
Kan du åtminstone berätta vad jag har sagt,
för dina kollegor?
Jag vill att kvinnan han träffar nu, Charlotte, ska klara sig.
Javisst, jag ska framföra det.
- Hej. - Vanessa.
- Förlåt att jag stör. - Det gör du inte.
- Jag pratade just med Laura Nielson. - Ja, jag träffade henne i går.
Hon tror att Andrew Earlham filmar sina övergrepp,
och gömmer inspelningarna nånstans.
Earlham besökte henne i går.
- Han visste att hon lagt sig i. - Jag vet.
Berättade du det för honom? Varför då?
Det gynnar oss att Andrew är ur balans och arg.
Då begår han misstag och vi kan lyckas gripa honom.
Oroa dig inte, vi bevakade Lauras hus.
- Du borde inte dra in henne i detta. - Det gjorde hon själv.
Jag passade på att reta upp Andrew.
- Jag borde inte lägga mig i... - Visst får du göra det.
Operationen finns tack vare dig. Om vi ändå hade mer information.
I kväll ska jag äta middag hos honom. Vilken härlig fredagskväll, va?
- Kom ihåg att vara försiktig. - Jag har läst gärningsmannaprofilen.
- Jag säger det bara för att... - Jag vet att väntan varit jobbig...
...men vi närmar oss. Tappa inte hoppet.
- Okej, tack. - Ingen orsak.
- Jag kommer strax. - Nick, du behövs för en undersökning.
- Får jag hämta en grej i skåpet? - Det är bråttom.
De har redan väntat länge.
Okej, då får vi det överstökat.
- Hej. - Hej.
- Jag är glad att du ringde. - Det var ett tag sen.
Ja.
Här är Andrews mobil.
Tack.
Jag gör vad som helst för dig, det vet du.
Även om du är arg på mig.
Du tänker väl inte berätta vad du ska göra med den?
- Det är nog bäst att du... - Inte vet nåt.
Jag trodde att du skulle gå vidare med ditt liv, Laura.
- Jag måste göra det här. - Nej, det måste du inte.
Du behövde inte göra nåt alls.
Du råkade ut för nåt hemskt. Sen försökte du ordna det,
istället för att försöka bli bättre och ta hand om dig själv.
- Jag saknar dig. - Jag saknar dig också.
Tror du att du nånsin kommer att sluta hata mig?
Jag hatar dig inte, Katy.
Jag litar bara inte på dig. Jag vet inte hur jag ska bete mig runt dig.
När du är redo vet du var jag finns.
- Hej, kom in. - Hej.
- Tack. - Så där ja.
- Du ser fantastisk ut. Den här vägen. - Okej.
- Vad gott det luktar. - Tack. Det är inget särskilt.
Bara specialbeställda ingredienser och två dygns förberedelser.
- Jag är glad att du kom. - Varför skulle jag inte ha gjort det?
- Nån stal min mobil i dag. - Vad irriterande.
Ingen fara. Den är spärrad och jag har beställt en ny.
Du vet hur det är. Utan mobil känner man sig som ett barn.
Hur träffades folk innan man kunde ställa in via sms i sista minuten?
Jag kommer alltid när jag har lovat.
- Jag är lite gammaldags. - Jag också.
- Önskar damen nåt att dricka? - Ja tack.
- Jag gillar ditt hem. - Tack, det duger väl.
Jag skulle gärna vilja ha mer konst på väggarna.
Jag hittade några fina tavlor av en lokal konstnär förra veckan.
- De hänger därinne om du vill se? - Visst.
Förlåt att jag frågar, men är allt som det ska?
- Självklart. Hurså? - Jag vet inte.
- Du verkar lite spänd. - Det har varit en lång dag.
Då har jag precis vad du behöver.
- Skål. - Skål.
Skulle jag kunna få ett glas vatten? Jag känner mig lite uttorkad.
Jag försöker tänka klokt.
Ja, självklart. Jag är strax tillbaka.
- Varsågod. - Tack.
Vilken fin tavla. Vad heter konstnären?
- Vad har du i väskan, Charlotte? - Vad menar du?
- Jag såg dig. - Vad menar du? Jag förstår inte.
Du fyllde en spruta med vin från ditt glas.
Och sen...
Du tänkte säkert ursäkta dig?
Du skulle få ett brådskande samtal eller plötslig huvudvärk.
Och vad skulle hända sen?
Du skulle ta med provet till polisens labb.
Var det så det var tänkt, Charlotte?
- Backa. - Varför?
Vad tror du att jag tänker göra?
Jag kan få hit förstärkning på några sekunder.
Jag hindrar dig inte från att gå.
Labbet kommer inte att hitta nåt.
Jag hällde upp ett glas vin åt dig, inget annat.
Så synd. Vi skulle haft roligt ihop. Det är jag säker på.
Skit också!
- Hur fungerar det här? - Jag har faktiskt ingen aning.
En kompis som jobbar på tekniska enheten gav mig det här programmet.
Varför tog du hans mobil? Varför just nu?
Jag tror att han filmar sina våldtäkter.
- Hur vet du det? - Det var nåt han sa.
Jag borde slagit in skallen på honom när jag kunde.
Han gömmer inte inspelningarna hemma hos sig.
De finns inte på hans dator.
Polisen sökte igenom allt efter den andra anmälan.
Så du tror att han har sparat filmerna nån annanstans?
- Han är försiktig. - Det är mycket att gå igenom.
Jag för över mobilens innehåll till datorn.
Jag borde inte be dig om hjälp. Det gav dig problem senast.
Nej, det var Andrews fel att jag blev av med jobbet.
Jag förstår.
Okej, tack för att du ringde.
Operationen gick snett. Den som gällde Andrew Earlham.
Hur snett?
- Det gör inget, vi löser det. - Hur då?
Han kom undan när den andra kvinnan anmälde honom, och nu du.
- När ska nån stoppa honom? - Vi gör vårt bästa.
- Rory och teamet gör sitt bästa. - Det räcker inte!
Han förgrep sig på dig i vårt hem.
Han måste ställas till svars.
- Lugna dig, Jen. - Det kan jag inte.
Jag vet att det hände dig, inte mig.
Men jag borde ha skyddat dig.
Nej, säg inte så. Så får du inte säga, Jen.
Hördu! Har Andrew nämnt nån som heter Mia Lentzovka?
Nej, hurså?
Hon skickade ett sms för några dagar sen, så polisen har inte sett det.
När kan du komma hit och hämta dina grejer?
Finns det nån adress till henne?
- Ja, den finns här. - Tack.
- Jag ska ringa Vanessa. - Hoppas att det är till hjälp.
Tack.
Jag är verkligen ledsen för det som hände mellan mig och Katy.
Jag vet. Jag är också ledsen att det hände. Tack för hjälpen.
Hej, det är Vanessa Harmon. Jag kan inte svara, så lämna ett meddelande.
Hej. Vem är du?
Hej, jag är en vän till Andrew. Andrew Earlham.
- Är allt bra med honom? - Jadå, han mår fint.
- Är det du som är Mia? - Ja.
Jag heter Laura.
Får jag komma in en stund?
Sylvia? Det här är Laura, en vän till Andrew.
- Hej. - Hej, kära du.
Så trevlig med besök.
- Andrew tar aldrig hit besökare. - Nej, aldrig.
Andrew bad mig att hämta några grejer som ligger här åt honom.
Han skulle ha hämtat dem för ett par dagar sen...?
Javisst, självklart.
- Följ mig. - Tack.
- Varsågod. - Tack, jag ska skynda mig.
Hej, det är Mia.
- Hittade du allt? - Ja, tack.
Jag måste kila. Tack.
- Äntligen! - Beklagar, jag var inte i tjänst.
Jag ringde Vanessa men hennes mobil är avstängd.
Folk borde agera lite snabbare med tanke på vad jag hittat.
Jag har hört om filmerna.
Ja, det är...
Jag klarade knappt av att titta...
...men jag och Vanessa är med.
Och jag räknade till minst femton stycken andra.
- Femton kvinnor som jag. - Sjutton.
Teknikerna säger att de är sjutton.
Och det går tydligt att identifiera Andrew Earlham.
Han kommer att få sitta inne väldigt länge, miss Nielson.
- Det har jag hört förut. - De släppte in er i huset.
De lät er söka igenom skjulet. Allt ni hittade,
kan användas som bevis.
Jag lovar att det är över nu.
Det är över. Vi griper honom i detta nu.
Vi söker Andrew Earlham.
- Vad vill ni min pappa? - Vi har en arresteringsorder.
Han är inte hemma.
Och trots tre veckors sökande,
har polisen fortfarande inga spår efter Andrew Earlham,
som är efterlyst i samband med ett flertal våldtäkter.
Mr Earlham är hjärtkirurg på Broadhill-sjukhuset,
och har varit föremål för två utredningar de senaste månaderna.
Men ingen av utredningarna ledde till åtal.
För flera veckor sen utfärdades en arresteringsorder mot mr Earlham.
Kort därefter läcktes inspelningar av övergreppen,
till pressen. Många av filmerna var flera år gamla.
Polisen ber alla med information om mr Earlham,
eller var han befinner sig att höra av sig.